![](bateillance.jpg)
|
Octavi
i Neus havien decidit fer el Mont Perdut pel Nord. Nosaltres (Josep
Emili, Sara i Joaquim) havíem pensat escalar la Nord-Oest
de l'Astazou, des de Gavarnie. O sigui que a bon segur ens trobaríem
al Balcó de Pineta en els respectius descensos.
Pero
ens vàrem trobar als carrers de Bielsa. La pluja (estrepitosa
fallada de la previsió metereològica) ens va obligar
a tots a abandonar els nostres objectius i al mig de la pluja l'Octavi
i la Neus van baixar del Balcó de Pineta, després
d'una nit complicada a la seva tenda, i nosaltres vàrem fer
mitja volta després de passar una nit al refugi d'Espuguettes
(part hivernal, que el refugi era tancat) baixant de nou fins a
Gavarnie, per tornar a Espanya i trobar el solet.
Ens
quedava el diumenge. Nit al Refugi (???) de Pineta. Bona previsió
de nou. però nou error. Surt el sol i tot està tapat
encara que sembla que no plourà. ¿Qué fem?.
Doncs ens vàrem anar a fer un recorregut que ens va deixar
satisfets i que no té cap complicació. O sigui ideal
per aprofitar un dia així.
|
|
![](05.jpg) |
Deixem
el camí de Gavarnie al Mur i enfilem cap a la cabana de Pailla
i el Refugi d'Espuguettes
|
|
|
Els
Astazous (3.071-3.012 m.) des del Refugi . Al mig el couloir Swan,
encara amb poca neu. L'aresta que baixa de front de l'Astazou Petit
(dreta) es la NE.
|
|
![](11.jpg) |
Refugi
d'Espuguettes (2.500 m.). La pluja ens obliga a baixar cap a Gavarnie.
|
|
|
A prop de la cresta que passa per sobre del túnel ens abriguem.
Comença a fer vent fort del Sud.
|
|
Agafem
els cotxes i ens en anem fins el túnel Bielsa-Aragnouet;
el creuem i aparquem només sortir per la boca Nord. Des d'aquest
lloc pujem per una llarga i plàcida pendent d'herba per la
vessant dreta del Túnel (mirant des del túnel cap
al Sud). Aquesta llarga rampa porta quasi fins els 2.500 m. (sortint
dels 1.800 m. que es l'alçada de la boca Nord del túnel)
fins un fals coll. Al principi el nostre objectiu eran els Pics
del Puerto Viejo i el Pic de Barrosa. però, en arribar a
la carena el vent era molt fort (venia de Sud) i per sobre dels
2.600 m. tot era tapat. Fins i tot molt cap al Sud, la Peña
Montañesa era tapada des dels 2.300 m..
Malgrat
aquest temps teníem la sort que la cresta fronterera, que
passa per sobre del túnel apareixia miracolosament sensa
núvols. Vàrem canviar els nostres plans ràpidament
(una vegada més, quina pràctica!), i ens vàrem
anar a seguir aquesta cresta que té molts petits cims, però
només dos remarcats: el Pic d'Aiguillette (2.517 m. i el
Bataillance (2.604 m.).
|
|
En
arribar al fals coll flanquejem per no pujar més metres i
arribar a cota del Puerto Viejo. Aquest coll comunica el circ de
Barroude amb Espanya (entrant a la boca Sud del túnel a l'esquerra).
però el camí que al principi está molt marcat,
acaba desapareixent i al final (terreny descompost, pareu compte
si ha plogut o nevat) hem d'anar a buscar la carena que acaba portant
al "Puerto". Total, que aquest flanqueix ens el podiem
haver estalviat si haguéssim decidit abans que no anàvem
cap al Pico Barrosa, en veure que era tapat pels nuvols.
Pujem,
doncs, cap a la cresta fronterera amb fort vent, que per ser de
sud no és excessivament fred (al menys una cosa que no sigui
dolenta del tot). Si arriba a ser de Nord hauríem plegat
ràpid. Els núvols ens passen molt depressa per sobre
del cap. Mentre no plogui....
Una
vegada s'arriba a dalt, sobre la cresta, el recorregut és
sencill. Es puja i es baixa, però sense problemes. Així
arrribem a un dels cims més significatius de la cresta i
que té el nom de l'Aiguillette. Aquest cim queda a sobre
del Puerto de Bielsa, antic camí entre Espanya i França.
Fotos, una mica de menjar i una mica de sol. No es pot demanar més.
Mirem d'identificar els cims propers. És un joc divertit
perquè no es veu la part alta de cap cim. En cap moment hem
pogut veure els cims del Circ de Troumousse, tan a prop. Únicament
es veien els que quedaven més al Nord: el Heid, el Gerbats
i mes lluny, el Soum de Salettes.
|
|
|
Flanqueig
per terreny molt pendent per arribar al coll de Puerto Viejo. Al
fons, el circ de Barroude. Som encara al vessant francès.
|
|
|
|
Pujant
cap al primer cim de la cresta. Tapat pels núvols, els cims
del Puerto Viejo i, a l'esquerra, el Pic de Barrosa
|
Abans
d'arribar al cim del Bateillance. Al fons a l'esquerra el Gerbats
(2.904 m.) i al mig el Soum de Salettes. A la dreta el massís
de Neouvielle, molt tapat.
|
|
El descens
des de l'Aiguillette obliga a abandonar per uns moments la cresta
una mica abans d'arribar al "Puerto". Des d'allà
s'inicia un llarg flanqueig que va pujant i que prescindeix de passar
per un dels cims de la cresta, per portar-nos a la cresta a un avantcim
del Pic Bataillance. Des d'allà, en un ampli, planer i fácil
recorregut arribem de seguida al cim principal, el Bateillance,
que queda sobre la vall de Riomajou. Llàstima que el Culfreda,
i més al fons la cresta dels Bachimala, seguien tapades pels
núvols.
Aquí
fa menys fred i fins i tot se'ns obre un gran clar. El vent no afluixa
però és més suportable ¿O ens hem acostumat?
Impressionant
la vista sobre la vessant espanyola de la carretera que porta al
túnel. Aquí el desnivell és molt més
gran que per la vessant nord, més suau.
|
|
|
Cim
de l'Aiguillette (2.517 m.)
|
|
|
Cim
del Bateillance (2.604 m.) amb fort vent. La Neus, l'Octavi, la
Sara i el Joaquim. En Josep Emili fa la foto.
|
|
El
cim del Bataillance és un cim fàcil per fer a l'hivern
amb esquís (o amb raquetes) des del túnel (Boca Nord,
sortint per la vessant esquerra del túnel, mirant cap al
Sud).
El
descens, ja sense vent i amb sol, seràun plaer i ens arrodonirà
una jornada que semblava perduda.
Al
final del recorregut vàrem pasar davant de les cascades que
a l'hivern, glasadetes, en Josep Emili estima tant i visita tan
sovint.
Arribem
al cotxe per l'altre cantó després de set hores i
mitja de caminar, incloses parades, fotos, àpats, em poso
roba, me la trec, on son els guants, que tinc fred als dits, m'aturo
a veure, etc., etc., etc.
Joaquim
Ricarte
|
|
|
|
Prop
del Puerto de Bielsa, antic camí que comunicava Espanya i
França
|
|